Ihmissuvun koko historia on kirjoitettu verellä.
Sen jaloimmat teot hipovat jumaluutta.
Mutta on olemassa myös ihmissielun pimeä puoli.
Tämä filmi näyttää havainnollisesti taistelun kauheudet,
kun verenhimo ylittää kaiken järjen.
Raa'at julmuudet eivät kosketa vain sotureita,
vaan myös viattomia - naisia ja lapsia.
Kaikista suurin kauheus on, että se on totta.
Kerron tarinan, joka on aivan tosi.
Kerron sen niin, että ymmärrät.
Kerron sen kuten historiankirjoittaja tekisi.
Nostan katseeni ja näen maan.
Nuoren ja ihanan.
Säälimättömän ja vahvan
viidentoistatuhannen vuoden ajan.
Tanssimme ylistääksemme sitä.
Rukoilimme kiitoksemme ja se oli vasta alkua...
VERl NEN SOTl LAS.
Tyhmä hatunreuhka...
Honus!
Näitkö ne?
Näitkö tissien muodon?
No,
missä se nainen on?
Hemmetti!
Kuka hänet tuonne käski?
Vastuu kuuluu nyt teille, kapteeni.
Mikä narttu...
Liikkeelle!
Katso sitä istumassa!
Kaksi vuotta punanahkojen vankina, kysynpä vain...
Mitä?
Kuinka moni niistä pani häntä.
- Puhut kuin tosi perverssi. - Minäkö?
Intiaanithan kaappasivat hänet.
En minä muuta väitäkään.
Pääsisinpä vähän puristelemaan.
Hillitse itsesi päästyämme perille.
Fort Reunionissa häntä odottaa sulhanen.
Springarn!
Sivut täytyy suojata.
Miehiä sivuille.
Neuvotteko minua?
Minä olen vain talousupseeri.
En minä neuvo teitä, sanon vain haluavani sivusuojat.
Pelkäättekö maantierosvoja?
Cheyennejä.
Uskon, että intiaaneja ei kiinnosta
talousupseerien toimet.
Eivät he tarvitse rahakirstua.
Sivusuojat.
Kyllä, kapteeni!
Hyvä on.
Olemme tarpeeksi kaukana.
Miksi meitä haukkua?
No niin...
Olin juuri pääsemässä tarpeeksi lähelle.
Voisit ottaa kiinni noista sievistä nilkoista.
Voisit, Honus.
Sinä olet räkänokka.
Olet paras ystäväni, mutta olet räkänokka.
Willie!
Ne ovat tulossa!
Springarn, senkin tyhmä paskiainen!
Senkin tyhmä paskiainen!
Voi luoja!
Pidä huolta hänestä! Naisesta!
Sinä typerä itserakas paskiainen!
Murhamies!
Miehet katsovat, yritä hillitä itseäsi!
Voi luoja, mikä näky!
- Voimme neuvotella. - Mitä?
Valkoinen lippu! Voimme sopia!
Nuo teurastajat eivät sovi.
Aion puhua heille!
- Tule takaisin! - Älkää tappako!
Tuli on irti!
Se on menoa nyt.
Hei, kiipeä tänne!
Ala tulla!
Älä enää vitkastele! Liikettä niveliin!
Oletko sinä ainut?
- Mitä? - Eikö muita tule?
- En tiedä. - Seuraa minua.
Odottakaa.
Tule pois, istu alas.
Siinä meni vankkurit.
He etsivät meitä.
Eivät ainakaan kauan. Ei ainakaan HÄN.
Siis kuka?
Täplikäs Susi.
Ehkä et tiedä niiden olevan Cheyennejä.
Miksi sanotte Täplikäs Susi?
Näin hänet.
Tunnetteko hänet?
Tunnen.
Kuka sinä olet?
- Honus Gant. - Minä olen Cresta Lee.
Oletko haavoittunut?
Oletko sinä haavoittunut?
Ei se ole minun verta.
Hyvä, koska meidän on odotettava.
He riehuvat tuntikausia noiden ruumiiden kimpussa.
Mitä te teette?
Otan housut pois.
On liian kuuma ja ne kutittavat.
Parasta levätä, rentoudu sinäkin.
Minua raivostuttaa hattuni menetys.
Neiti...
Täplikäs Susi... Miten te hänet...
Olin hänen vaimonsa.
Hei, katos mitä löytyy...
Päästä irti.
Mitä sinä teet?
En mitään.
Kuule, en halua hoputtaa sinua, pian tulee pimeä,
emmekä voi jäädä tänne.
Tehän ryöstätte kuolleilta.
Voi luoja, ryöstää kuolleilta...
No, eipä paljon mitään löydy.
Pari korppua, pärjäämme vähän aikaa.
Vai mitä sinä ehdotat?
Voi luoja!
- Te se olitte! - Minä?
- Hän etsi teitä. - Mitä tarkoitat?
- Täplikäs Susi halusi teidät. - Paskat!
Cheyennet halusivat...
Mitä?
Ei se ollut minun vuokseni.
- Eivät ne hyökkää rahan takia. - Paskat.
Hän etsi teitä.
Ei hän vaivautuisi.
Taidat vain imarrella minua.
En ole kullan arvoinen.
Eivät he tarvitse kultaa.
Millä sinä luulet niiden ampuvan?
Kiväärit maksavat, ja jos et usko minua,
niin yritä löytää rahakirstu. Mene etsimään.
Muuta kysyttävää?
Haluan sanoa jotakin.
Sanot kohta, nyt lähdetään.
Heille...
...täytyy sanoa jotakin.
Tarkoitatko hautajaismenoja?
Senkun vaan suoritat.
Pitäisi rukoilla.
No, sinä varmaan osaat satoja rukouksia.
Minun pitäisi olla tuossa.
Maata tuossa heidän joukossaan.
Miksi? Minusta sinä selviydyit aika hyvin.
He makaavat kuolleina ja sinä elät.
Verenhimoiset tappajat!
Jos haluat, niin senkun ulvot kuu-ukolle,
mutta se ei vie meitä Fort Reunioniin.
Sano sanottavasi tai lähdetään pois!
He eivät saaneet vastata,
eivätkä miettiä miksi,
vain toteuttaa ja kuolla,
Kuoleman laaksoon ratsasti 600 miestä,
rynnäten luotisateeseen,
rohkeasti he ratsastivat,
kuoleman...
kitaan,
helvetin suuhun,
ratsasti 600 miestä,
paljastetut sapelinsa välkehtivät,
kun ne pyörivät ilmassa,
rynnäten armeijaa vastaan,
koko maailman ihmetellessä.
He eivät kysyneet miksi,
he vain toteuttivat ja kuolivat,
Kuolemanlaaksoon...
ratsasti 600 miestä.
Voi jeesus!
Heitä ne pois.
Mitä?
Ei sukista ole kuin vaivaa.
Ole hyvä.
- Mikä vikana? - Se on mutaa.
- Vähän sameaa. - Missä leilit ovat?
Ei kai!
Et kai aio koskea johonkin kuolleelta otettuun?
Tarvitsemme...
ehkä niitä myöhemmin.
Tuo on järkipuhetta, alokas.
Haluatko lisää mutaa?
Voisitteko tehdä tuolle mekolle jotain?
Eikö sitä saa kiinni jotenkin?
Kunhan vähän laihdun, ei näy niin paljon.
Se ei ole minun, vaan erään naisen.
Minkä naisen?
Sen naisen siitä Snake Flats Agencysta.
Hän riisui vaatteeni, pani kylpyyn,
ja antoi minulle tämän puvun.
Hei, näitkö sen hatun?
Sen suuren hatun, joka peitti kasvoni.
Rakastin sitä hattua.
Minua surettaa sen menetys.
- Ihan itkettää. - Mitä te puhutte?
Miten niin?
21 miestä makaa kuolleena ja te itkette hattua.
- 21 miestä! - Pisara valtameressä...
- Mitä? - Ei se ole armeija...
joka kuolee tässä kirotun tyhmässä maassa!
Maamme ei ole kirottu eikä tyhmä.
Paskapuhetta.
Teidän puhetapanne on häpäisevää.
Sopisiko cheyenne-kieli?
Ei.
Te kurahousut tulette tänne tappamaan inkkareita,
rakentaen linnakkeita kysymättä lupaa.
Ja heidän pitäisi vain istuskella rauhassa...
armeijan viedessä maan?
Näitte itse miten ne vievät päänahat.
Valkoiset sen heille opettivat!
Ja leikkaavat...
kädet ja jalat ja...
Tiedän, mutta ainakaan niistä ei tehdä kukkaroita.
Senkin te soltut keksitte.
Valehtelette.
Tiedätkö mitä armeija tekee intiaanileirissä?
Mitä tehdään naisille ennen kuin ne tapetaan?
Oletko nähnyt pienet lapset seivästettyinä pistimiin?
Kuollen siinä hitaasti...
Minä olen nähnyt.
Valehtelette.
Käy nukkumaan.
Te valehtelette.
Kerron sinulle siitä hatusta.
Isäni antoi minulle ihan samanlaisen hatun...
eräänä sunnuntaiaamuna kauan sitten.
Hän polvistui ja suuteli minua,
ja pani sen hatun päähäni.
En koskaan enää nähnyt häntä.
Kuoliko hän?
Ei, hän lähti tiehensä.
Jätti minut orpokotiin.
Kysytäänkö keneltäkään haluaako hän tänne syntyä?
- Käyn nukkumaan. - Teepä se.
Äläkä haaveile minusta.
Minulla ei totisesti ollut aikomusta...
Jos himot alkavat jyllätä yöllä,
niin mene ja työnnä pääsi tuonne jokeen.
Siinä se on, tuo tuolla.
Mikä?
Se on vanha vankkuritie.
Mitä siitä?
Seurataan sitä.
Miksi?
Se on suora tie Fort Reunioniin.
Matkaan menee enintään 4 päivää.
Siinä me olemme, ilman suojaa,
ja ne ilmestyvät tyhjästä kiljuen.
He ripustavat meidät jaloista varisten nokittaviksi.
Onko neiti Cresta Lee tietoinen,
että olen ammattisotilas?
Tunnen hyvin tämän osan maata.
Kauanko olet ollut sotamies?
Isäni halusi, että pysyn sotamiehenä.
Mene tuota tietä solttu,
ja isäsi saa tulla tänne hautaamaan sinut.
Isäni on kuollut.
Hänet tapettiin Little Big Hornissa viime vuonna.
Noudattikohan kenraali Custer isäsi neuvoa?
Sinä ainakaan et neuvo minua.
Pidä sinä kivääri ja ota kuivattu liha.
Anna minulle pari korppua.
No niin, sillä lailla.
Onnea, sanon perillä, että se oli oma vikasi.
Hei! Sotilas Gant!
Neiti Lee!
Hei, eksyitkö sinä?
En vain voinut.
Jättää teitä yksin. Entä jos sattuu jotakin?
Kiitos sinulle.
Mitä sulhonne sanoisi?
Tiedät siis hänestä?
Miten voisin katsoa hänen silmiinsä?
Ymmärrän.
On kyse sotilaan kunniasta, ei suinkaan minusta.
On kyse periaatteesta.
Paskan periaatteet.
Syö vähän mafjoja.
Tulen sairaaksi niistä.
Hiivatti soikoon!
Katso tätä. Lisää riekaleita.
Voi hitto!
Puhutteko noin hänellekin?
- Kenelle? - Sulhasellenne.
Emme koskaan puhuneet.
En muista meidän keskustelleen.
Hän vain kähmi minua ja minä pistin vastaan.
Vastustelin tarpeeksi pitkään.
Joten hän liittyi armeijaan.
Se riitti.
6 kuukautta Fort Reunionissa ilman naista.
Hän pyysi tulemaan mennäksemme naimisiin.
Ja olen yhä matkalla.
Hän odottaa vielä?
Kyllä, sähkeen mukaan.
Tavasta millä puhutte...
voisi luulla teidän naivan rahasta.
Niin teenkin.
Kadotitko jotain?
Sukkani.
Se on hävinnyt.
Sittenhän sinulla on vähemmän pesemistä.
Menen etsimään sitä.
Ei kestä kauan.
En raportoi, ettet ollut univormussa.
Voi hitto sentään!
Pitkä matka edessä ja sinä menet taaksepäin.
Miten minä onnistuinkin?
21 sotilasta ja sain sinut!
Älä koske siihen! Anna kiväärin olla.
Se on takin alla piilossa ja pysyy.
Cheyennejä?
Kiowa-heimoa.
He aikovat tappaa meidät.
- Mistä ne tulivat? - Yhdestä sukasta.
- On tehtävä jotain. - Voit katsoa.
Mitä tarkoitatte?
He raiskaavat minut, sitten he tappavat meidät.
Voi hyvä luoja!
- Näinkö teidän... - Sylkevän.
- Mitä nyt? - Solvasin heitä.
Sanoin heidän olevan akkoja,
jotka pelkäävät sinua, koska olet iso ja vahva.
Sinä.
Älä koske siihen. Riisu housut.
Katso häntä, ei minua!
Hän on sinua nopeampi, riisu housut.
- Riisu ne! - Ja tapella kalsareissa?
Ota nekin pois! Hän voi tarttua niihin kiinni.
Nyt on kyse kummankin elämästä, riisu ne!
- En voi! - Riisu ne!
Senkin kusipää!
Suu kiinni!
Tapa se!
Sinä voitit! Sinun täytyy tappaa!
Hei Honus! Sinä voitit!
Odota minua!
Honus, odota!
Mitä te teette?
Minulla on pirun kylmä.
- Ette voi nukkua tässä. - Miksen voi?
Minä olen tässä.
Käänny ympäri ja sulje silmät, lämpenemme nopeasti.
Mitä sinä teet?
Minä en voi.
Mitä et voi?
En voi tehdä sitä.
Mitä sinä haluat tehdä?
Pitäkää takki.
- Anna kivääri minulle. - Miksi?
Vuohi.
Mitä?
Tuolla on oikea elävä vuohi.
Älä kinaa, anna kivääri minulle.
Haluan nähdä sen.
Voi ei, Honus!
- Anna se kivääri minulle. - Pelotat sen.
Sinä et varmasti osu siihen.
- Osunpas. - Et osu.
Kyllä osun.
Se katosi.
Sinä senkin kirottu sotilaan tolvana! Se katosi!
Kuule sinä senkin tyhmä parraton mämmikoura!
Toivottavasti tukehdut mafjoihin! Kuuletko?
Toivon, että oksennat koko yön!
Neiti Lee!
Cresta!
Täysiosuma. Kuollut.
Kuinka ihanaa.
Ollakseni rehellinen,
sen liha oli tosi sitkeää.
Olkaa kiltti, älkää viitsikö...
Olen pahoillani.
En minä ole mikään pikkusielu...
Yritän vähän varoa.
Taitaa olla aika käydä makuulle.
Aika tyhmää.
Sinä siellä ja minä täällä.
Taidatte olla oikeassa.
Oletko kunnolla?
Tiedän mitä tarkoitatte.
Yritän olla. Jotenkin.
Yritän olla liikkumatta.
- Se auttaisi. - Yritän.
Tuoksuu sateelta.
Taivaalla ei näy pilveäkään.
Hyvää yötä, Honus.
Hyvää yötä, neiti Lee.
Suu kiinni!
Valkoihoisen tuli.
Miten tiedätte?
Se on erilainen kuin intiaanien tuli.
Herran haltuun.
Suonette anteeksi tänne tulomme.
Sotilas Honus Gant ratsuväkikomppaniasta.
Luoja vafjelkoon.
Ja tässä neiti Cresta Lee New Yorkista.
Hyvää päivää.
Olimme menossa Fort Reunioniin.
Cheyennet tuhosivat koko joukkueeni.
Senkin paholaiset.
Saatoin talousupseeria,
ja neiti oli menossa sulhasensa luo.
Hyvin tehty.
Missä teidän ase?
Eikö ole asetta?
Vesitulva vei kiväärimme.
Kauhea tulva, melkein hukutti nuo kaunokaiseni.
Nimeni on Isaac Cumber.
Ilo tavata, herra Cumber.
Isaac Q.
Se oli isäni vitsi: Q, se sopii Cumberiin.
Kurkku.
Pidän kyllä siitä.
Hienot vankkurit, matkustatte mukavasti.
Kyllä, matkustan mukavasti.
Minulla on muonaa, työkaluja,
ja vielä kangaspakkojakin.
Intiaaneilleko?
Katsopa minua.
Katso näihin silmiin, niissä näkyy rehellisyys.
Vuorenvarma rehellisyys.
Kohtelen heitä rehellisesti.
He käyttäytyvät hyvin kanssani.
- Entä vihollisheimot? - En myy heille!
Paholaisia...
Näytätte aika surkealta, ette puhu mitään.
Mieluummin mies katsoo naista kuin puhuu kanssansa.
Teistä on enemmän näytillä kuin koskaan vaimostani.
Rauha hänen sielulleen, jäiselle sielulleen!
Me tarvitsisimme ruokaa.
Niin, varmasti tarvitsette.
Minä itse pidän kaninlihasta.
- Se sopii. - Tarvitsisin kangasta.
Vaunuista löytyy. Olemmeko tavanneet?
Minusta tuntuu, että olemme.
Ei, en usko.
Repussani on lipeäsaippua. Voitte hangata toisianne,
tai ihan mitä muuta vain haluatte.
- Ette varmasti tunne häntä? - En tunne.
Yrittäkää muistella.
- Tässä on jotain hämärää. - Mitä?
En tiedä.
No, miksi sitten epäilet?
Hän on kulkukauppias, vai mitä?
Ne eivät yleensä kulje intiaanien mailla.
Hän haluaa rikastua nopeasti.
Kuitenkin ajattelen...
Ei, älä ajattele nyt.
Meillä on ruokaa ja mukava lämmin tuli.
Hetkinen.
Hän näki teidät intiaanileirissä.
Hän ei myy vihollisille.
Se voisi tarkoittaa.
Kauppaa Cheyennien kanssa.
Tarkoitan aseita.
Vankkurit ovat tässä, mene etsimään.
Pidätkö siitä?
Se on erilainen.
Sinä todella osaat imarrella naista.
Sen täytyy olla syntymälahja.
Voi olla piilotettuna jonnekin ulkopuolella.
Pese itsesi.
Tuo mies vaihtaa aseita sitä rahakirstuamme vastaan.
Sinä voit vaihtaa hajua, ota saippua!
Katson, jos siinä on valepohja.
Et katso!
Ennen kuin hän tulee takaisin.
Mene pois! Päästä irti!
Lopeta!
Tiesitte sen koko ajan.
Aseet ovat sisällä! Ja te olette tavannut hänet.
Kahdesti.
Hän myi aseita.
- Kyllä. - Cheyenneille!
Tappamaan sotilaitamme! Ettekä estänyt häntä?
En voinut silloin ja nyt en estäisi.
- Ette suvun vuoksi? - Sukuni on New Yorkissa.
Ette maanne vuoksi?
Kenen maa? Tämä ei ole minun maani,
vaan intiaanien!
Miksi sitten Iähditte pois heidän luotaan?
Haluatko sinä todella tietää?
Koska he puhuvat, pukeutuvat ja syövät erilailla.
Koska minä en ole intiaani, enkä ikinä voi olla.
Mutta olisin mieluummin intiaani,
kuin minkään verenhimoisen armeijan raukkamainen sotilas!
Te olette petturi.
No, ainakin se on sitten päätetty!
Löysit mitä etsit? Niin ajattelinkin.
- Missä Cresta on? - Tajuton.
Kopautin aseenperällä.
Nuotion vieressä.
Älä ole huolissasi, ei tullut ruhjetta.
Pure köyttä.
Mitä?
Käytä hampaitasi.
Mikä vikana?
Mitä sinä teet?
- Anteeksi. - Ei se mitään, jatka vain.
Sattuuko?
Jatka puremista!
Katsokaa tätä! Luonnon ihmemaa.
Täällä tunnen koskettavani elämän suurta salaisuutta.
Aivan vilpittömästi.
Tunnen tukehtuvani sisätiloissa.
Senkin liero!
Sanoin sinua lieroksi.
Liero...
Pienin Jumalan luoduista...
Pitääkö joku meistä itseään sitä tärkeämpänä?
Ainakin yksi asia on varma:
olet pian takaisin armaasi sylissä.
Täplikäs Susi palaa innosta päästä kimppuusi.
Tapatteko ensin nälkään?
Täplikäs Susi haluaa kähmiä jotain pyöreää.
Vai mitä, neiti?
Maistuisiko mehukas paisti?
Täällä jossain on varmaan joku peura.
Jos soltulla on vielä sulosanoja, sano ne nyt.
Jatka pureskelua.
En voi.
Suuni on liian kuiva.
Jatka nyt!
Siitä vaan!
Jatka vaan.
Pureksi kovaa.
Se on löystymässä.
Jatka vaan.
Vedä kovempaa.
Köysi on irti!
Vapautan jalkasi.
Vapautan vain jalkasi. Sitten häivymme täältä.
- Entä aseet? - Jäävät tänne.
Tiedätte mihin noita aseita käytetään.
Haluan intiaanien pysyvän hengissä.
Ei heitä tapeta. He saavat maata, jossa elää.
Paskapuhetta.
Leikatkaa köydet.
En vapauta käsiäsi, vain jalat.
Hän otti satulan, ratsastamme ilman.
Mitä sinä teet?
Haluatko jonkun mitalin?
Liikkeelle nyt!
Ota hevonen kiinni.
Tule äkkiä tänne.
Ratsasta pois täältä!
Nouse ylös, senkin paskiainen!
Meidän täytyy jatkaa.
Hän seuraa meitä.
Pysy selässä, hitto vieköön.
Odota!
Ole Herran tähden hiljaa, piru vie!
Miltä jalka tuntuu?
Se liikkuu vielä.
Onneksi luoti meni läpi.
Se on pääni, jota särkee.
Haluan sinun syövän tätä, olosi kohentuu.
Hyvää. Mitä se on?
Syö enemmän.
Laitoin eräitä juuria haavallesi.
Tappaa myrkyt. Tepsivä intiaanien lääke.
Et ajatellut heillä olevan aikaa moiseen?
Ei, enpä tainnut.
Joka tapauksessa sinä näytät tosi hyvältä.
Niin sinäkin.
Minä?
Ota vähän lisää tätä.
Et sanonut mitä se on.
Se on käärmettä.
Täytyy osata valmistaa.
Uskon sen.
Tiedätkö,
et ole koskaan
ennen näyttänyt noin hyvältä.
Näytät... niin sädehtivältä...
ja kauniilta.
Olet kuin enkeli.
Mitä sinä teet?
Mitä siinä käärmeessä oli?
Ei se ole käärme...
Sinuun tuli kuume uudestaan.
Minähän olen petturi.
Tiedän sen.
Sitten minä kiroilen koko ajan.
Se on totta.
Miten voit sanoa...
En sano sinulle mitään.
Haluaisin vain pidellä sinua.
Älä herran nimessä.
Paitsi, jos olet tosissasi.
Verinen sotilas...
Yritän pysyä vakavana.
Minä olen vakavissani.
Olen ajatellut jatkavani matkaa.
Olen nopeampi yksin, lähetän ne tänne
hakemaan sinut tuoden ruokaa ja hevosen.
Sekä puhtaita sukkia.
Jatkamme matkaa yhdessä.
Me kaksi olemme täällä, ymmärrätkö?
Olemme yhdessä vain täällä.
Emme missään muualla.
Perillä emme enää ole yhdessä.
Anteeksi, että keskeytän tällä tavoin.
Nimeni on Cresta Lee ja minä...
Johnny!
En voi uskoa tätä.
Minähän pyydän vain kahta sotilasta.
Onko se liikaa vaadittu?
Se ei tule kysymykseenkään, neiti Lee.
Hän päfjää enintään 2 viikkoa.
Siihen mennessä voin ehkä lähettää apua.
Olette tosi jalomielinen!
Antakaa hevonen, menen itse.
Tämä on villi erämaa.
En voi päästää teitä sinne yksin.
Miten luulette minun tulleen!
Anteeksi, saisinko puhua neiti Leen kanssa?
Ehdotan pitkää, vakavaa keskustelua.
Kiitos, herra eversti, pyydän anteeksi.
Kun näen nykynuorten käyttäytyvän tuolla tavoin...
ihmettelen mitä tästä maasta tulee.
Mehän menemme naimisiin.
Mikä nyt haittaa? Pääsimme vihdoin yhteen.
Emmekö me voisi ensiksi tervehtiä?
Piru vieköön...
Ei ole mitään syytä kiroilla.
Minäkö se kiroilen?
- Pistä joku hakemaan Honus. - Emme voi.
Miksette voi?
Cheyenne.
Sinun, jos kenen, pitäisi arvostaa.
Ette löydä niitä.
Tiedämme tarkalleen missä ne ovat.
Missä?
Tästä länteen...
Twin Rock-solan yli Julesbergiin.
Oletko varma?
Meidän pitäisi olla heidän leirissään huomenna.
Vain yksi asia haittaa minua, Johnny...
Siitä on niin kauan, niin kovin kauan.
Ja nyt me olemme yhdessä.
Ei se ole muuta kuin,
että minulla on niin nälkä etten enää tiedä mitä puhun.
Sinulla on nälkä?
Mehän voisimme vaikka syödä jotain,
tuolla pitkässä heinikossa.
Minä tulen ihan heti takaisin.
Neiti, mitä te teette?
Kaikki hyvin, hän on sulhaseni.
Rauhassa, heppa...
Sotilaat!
Muistakaa näiden villien barbaarien julmat iljettävyydet.
Murhat,
raiskaukset, kidutukset!
Kun ajattelette kuolleita, teurastettuja tovereitanne,
kysykää itseltänne: Osoitammeko me samaa "armoa"?
Kyllä varmasti osoitamme!
Phelps, ottakaa komento.
Onko teillä tietoa morsiamestanne?
Pelkäänpä pahoin hänen...
rakastuneen toivottomasti sotamies Gantiin.
Sepä ikävää.
Matkustan vankkureissa, selkäni on kipeä.
Kahden lähetin asemasta niitä onkin kolme.
Saisinko kiikarin?
Tämä mies oli Leaver-solassa.
Tuo ei ole ratsuväen.
Pyydän lupaa puhua.
Kuulun Coloradon 11 . komppaniaan.
Me olemme 11 . komppania!
Sotamies Honus Gant ilmoittautuu.
Tykkejä...
Paljon sotilaita ja aseita.
Teidän täytyy lähteä.
Emme halua sotaa.
Kansasi antoi minulle lipun.
Ja ystävyysmitalin.
En luota heihin.
He tappavat kansamme.
Me taistelemme.
Haluan rauhaa.
Sinulla ei ole korua.
Rakkaudenlahjani.
Annoit sen jollekin?
Kyllä.
Menen hänen luokseen.
Cresta voi suostutella intiaanit olemaan taistelematta.
Tuhosimme aseet, he tietävät häviävänsä.
Tuossa ei ole mitään järkeä.
Suhteenne tuohon naiseen on teidän asianne.
Me lähdemme vihollista vastaan aamulla.
Se on varmaa.
Teidän 21 omaa läheistä toveria murhattu!
Sen hinta on maksettava.
- Onko se sen arvoista? - Poistukaa.
Valmiina tulitukseen!
Kaikki vaikuttaa normaalilta.
Tulitus alkaa kello 7.30, ammutte kunnes kantamo löytyy.
Tiedän sen naisen olevan tuolla.
Olkoon hän mitä tahansa, hän on kuitenkin valkoinen.
Voinko luottaa teihin?
Täytän velvollisuuteni.
Luutnantti, antakaa käsky.
He tulevat tänne!
Täplikäs Susi kantaa aselepolippua!
- Valkoista lippua! - Roskaa.
Sanoin jo, luutnantti, antakaa käsky.
Antakaa käsky!
Alkakaa tulitus!
Tulta!
Voimme hyökätä nyt.
Pidättäkää tuo mies!
Vangitkaa hänet!
Siellä on valkoinen nainen!
Katsokaa! Katsokaa!
Minä komennan!
Joukot! Tulkaa sotilaat!
Tulkaa tänne!
Hyökätkää!
Joukot, viirienne taakse!
Jakakaa joukot kahteen ryhmään, vasen ja oikea!
Hyökätkää kylään täyttä ravia kummaltakin puolelta.
Tykistö, lopettakaa tulitus!
Hyökkäämme kylää kohti!
Ravia!
Eteenpäin!
Koko osasto, eteenpäin!
Oletteko kunnossa?
Olen kunnossa.
Polttakaa kylä. Hävittäkää tämä...
saasteen pesä!
Älkää, lopettakaa.
Valkoinen nainen pois!
Päästän tuon kurjuudesta.
Senkin kirottu!
Miksi, miksi?
Mielenvikainen.
Onko nyt rukousta, sotilas?
Joku kiva runo?
Sano jotain kaunista.
Jokaiselle teistä,
niin upseereille kuin sotilaille,
minä ilmaisen täyden ihailuni,
syvimmät tunteeni,
ja kiitollisuuteni hyvin tehdystä työstä.
Te kaikki täällä tänään,
olette tehneet tästä osasta Amerikkaa säädyllisen paikan
ihmisten elettäväksi.
Annoimme intiaaneille
opetuksen, joka ei hevillä unohdu.
Mutta ennen kaikkea,
koko loppuelämänne ajan,
voitte olla ylpeitä, kun tämä päivä mainitaan.
Ja voitte sanoa: "Kyllä",
olin Iversonin kanssa!"
Coloradon 11 . Ratsuväkikomppania!
Liikkeelle!
29. marraskuuta 1864
yli 700 miestä käsittävä ratsuväkiyksikkö
hyökkäsi rauhalliseen Cheyenne-leiriin Coloradossa.
Intiaanit kohottivat Amerikan lipun sekä valkoisen lipun.
Siitä huolimatta ratsuväki hyökkäsi,
surmaten 500 intiaania,
joista yli puolet oli naisia ja lapsia.
Yli sata päänahkaa leikattiin,
ruumiita silvottiin,
ja raiskaustapauksia oli useita.
Kenraali Nelson A. Miles, armeijan ylipäällikkö,
nimitti verilöylyä:
"Ehkä pahin ja epäoikeudenmukaisin rikos.
Amerikan historiassa!"
Suomennos: Pifjo Touratier